Välkommen, Prunella Scales.
Hur blev du uttagen till rollen som Sybil, och vad var dina första intryck?
Jag vet inte. Jag tror att John Howard Davies föreslog mig -
-och vi åkte till John Cleese, som låg sjuk i influensa.
Han frågade: "Är det nåt du undrar över i manus?"
"Ja, varför gifte de sig?" Han drog kudden över huvudet och sa:
"Jag var rädd att du skulle fråga det."
Och han kunde inte svara, men vi pratade om det-
-och jag tror det var min idé att hon skulle vara lite mindre flott än han.
Vi hade svårt att hitta nåt annat skäl-
-till varför de blivit attraherade av varann.
Min tanke var att hennes föräldrar sysslade med catering på sydkusten-
-hon stod i baren... Han hade fått frisedel, och fick nu ersättning-
-från det militära, och det var under en pubrunda som han föll för-
-den där barflickan. Hon gillade honom för att han var så snobbig.
Så de tänkte att de skulle gifta sig och driva ett hotell tillsammans.
Allt var rätt så romantiskt och idealiserat i deras sinne-
-men den grymma verkligheten hann i kapp dem.
Det var själva tanken.
Vilken research gjorde du för rollen? Bygger Sybil på nån du har träffat?
Inte på en enskild person, utan jag tror att i alla roller man gör-
-tar man olika bitar från människor man har träffat-
-och så sätter man ihop dem till en enda.
Det var en kvinna som drev ett hotell där mina föräldrar bodde-
-som brukade säga: "Är det gott, majorn?"
Det var en "ton" som ringde i mina öron.
Gav riktiga hotellägare nån feedback på din rolltolkning?
Alla som jag har träffat som jobbar inom hotellnäringen, älskar det.
Men det beror nog mest på manus, de är väldigt noggranna-
- John och Connie, och de gjorde mycket omsorgsfull research.
Och de skrev med verklig glöd, som sprang ur en djup ilska-
-om ungefär tolv olika aspekter som rör hotellskötsel.
Och när de hade skrivit ett avsnitt om vart och ett av dessa "ilskor"-
-så hade de gjort bot för sin vrede och behövde inte skriva mer.
Mánga pressade dem och ville att skulle fortsätta serien-
-men de stod emot trycket, vilket var mycket Iovvärt tycker jag.
Har seriens enorma genomslag-
-gjort att din framgång senare i karriären ställts i skuggan?
Jag hoppas inte det. I Várt yrke kan man vara glad om man förknippas-
-med en framgångsrik teveserie. Det gör att folk tycker det är värt-
-att komma och titta på annat man gör.
Man kan alltså välja lite mer vilka teaterroller man vill ha-
-och detsamma gäller inom teve. Om folk har gillat annat man gjort-
-och det har varit framgångsrikt, och man har fått höga tittarsiffror-
-så är de som bestämmer intresserade av att anlita en.
Har framgången nånsin inkräktat på ditt privatliv?
Nej, inte alls. Jag är inte alls som hon.
Jag tror att media alltid blir besvikna när de inser-
-att jag inte alls är som hon. Inte ett dugg, faktiskt.
Hur var det att jobba med den övriga rollbesättningen i Fawlty Towers?
Det var en helt fantastisk grupp människor. Rakt igenom.
Jag kan inte påstå att allt var idylliskt, för det var hårt arbete.
Man hann inte tänka efter om man mådde bra eller dåligt.
Det gällde bara att lära sig alla repliker innan onsdag-
-och öva som en galning innan det var dags för inspelning på söndag.
Det var väldigt hårt slit... I USA tror jag att de får två veckor på sig-
-för ett halvtimmesprogram, men här får vi bara en vecka.
Det gäller även de mest framgångsrika BBC-serierna.
Men John var väldigt hård och utnyttjade varenda sekund.
Han blev ganska sur om inte allt "satt perfekt" på onsdag morgon.
Det slog lite gnistor mellan dig och Nicky Henson i "Psykiatern".
Vad är det för smycke bredvid den egyptiska fertilitetssymbolen?
- Ett grekiskt stjärntecken. - Underbart Var fick ni tag på det?
I Colchester, tror jag. Hej, får jag prata med John Olsen?
De gnistor som slog var inget annat än den sorts vänskap som finns-
-mellan skádespelarkollegor. Men däremot...
Men Sybil, alltsá rollfiguren Sybil-
- Iängtade efter... och drevs mot att få sin sexualitet tillfredsställd-
-med tanke på hennes mans neurotiska inställning.
Jag tror aldrig att hon skulle ha förfört en gäst.
Hon var alldeles för professionell för det.
Har du nagra speciella minnen av att arbeta med de gamla damerna?
- Vet ni att det bor en psykiater här? - Är han här för att hämta majoren?
- Nej. - Vad skönt. Vi var lite oroliga.
Gud signe dem. De är inte längre bland oss, men de var fantastiska.
Mycket professionella, och härliga. De var underbara.
Inom ramen för situationskomedins historia, var passar serien in?
Var det en serie som flyttade fram gränserna-
-eller var det en mer traditionell typ av komedi?
Den verkar ha skapat historia som tidernas mest populära komediserie.
Det jag verkligen är stolt över är att den inte har tappat tempo.
Ofta när man ser serier som är 10-20 år gamla-
-så kan de vara roliga, men de känns ofta väldigt långsamma.
Men jag är stolt över att det inte gäller, vare sig för "Marriage Lines"-
-som jag gjorde med Richard Briers långt innan Fawlty Towers-
-eller Fawlty Towers. Båda håller fortfarande ett högt tempo.
Så är ju John också en nyskapande personlighet.
Den är verkligen en klassiker; den har fortfarande nåt att säga-
-och det hoppas jag den kommer att fortsätta ha, många år framöver.